Zdravo!- Jesi dobro, Fransua?
A ti?
Stefan. Fransua... - Drago mi je...
Spreman za nove radne pobede? - Vrlo motivisan, kao i obično.
Dobar dan. - Dobar dan.
Gde da stavim ovaj sto? - Dole.
Dobar dan svima, zovem se Erve.
Tri godine sam profesor ovde, u osnovnoj školi.
Dakle, dobro došli
u ovaj koledž. Učenici su malo teški,
ali će vam se dopasti.
Dobar dan svima, zovem se Olivije.
Ja sam profesor fizike,
i u koledžu sam četiri godine.
Ja se zovem Patrik,
profa sam tablice množenja,
usput i matematike,
već nekoliko godina
u koledžu.
Dobar dan, ja sam Ana, predavala sam u jednoj školi u predgrađu Liona,
predajem engleski.
Tražim moje fah kolege. - Ja sam.
Dobar dan. Izabela.
Drago mi je.
Kristijan.
Frederik, profesor istorije i geografije, dolazim iz Sen-Sen-Denija,
u Olneu, za one koji znaju gde je to.
Zadovoljan sam što sam se dokopao Pariza.
Žili, stalno profesionalno obrazovanje, želim vam dobar dan,
nadam se da će godina biti uspešna.
Dobar dan, Alina, kuvarica.
Dobrodošli svi.
Hvala Alina!
Dobar dan svima, ja sam Žil, profa matiša.
Tu sam već nekoliko godina.
Idem u penziju na kraju godine i želim
svim novopridošlim hrabrosti.
Zovem se Fransua, profa francuskog,
načeo sam četvrtu godinu ovde...
i dobrodošli svi.
U podne, vidimo se u podne
u trpezariji, na zakusci povodom početka godine.
Aaaa!
Imaš sredu, dobila si šta si i htela!
Ako imaš III3, možemo se zameniti.
Dobar, dobar...
Nije dobar, grozan.
On, dobar.
Nije dobar, pazi na njega, nije uopšte dobar.
Dobar, nije dobar.
Ona, nije dobra, grozna je.
Arture, kačket.
Dobar dan. - Dobar dan.
Beži dimljena, to je moje mesto.
Dobro, dobro, heeej!
Smirite se sad!
Ti, ti što se mrdaš,
skini kapuljaču!
Vas dvojica pozadi, ima mesta napred.
Jedan neka pređe ispred.
Hoću da razjasnimo u startu.
Hej!
Gubimo 5 minuta na redanje, 5 minuta na penjanje,
5 minuta da se smestite ovde,
15 minuta od sata.
Shvatite, to iznosi,
na 25 sati nedeljno,
na 30 nedelja godišnje,
hiljade izgubljenih minuta.
Ima koledža gde se radi čitav sat.
Shvatate li u kakvoj su prednosti?
A posle se čudite!
Nikad ne rade sat!
Digni ruku ako hoćeš da govoriš.
Nikad ne rade čitav sat. Stalno to pričate!
Profe govore da se radi sat. Nikada se ne radi čitav sat.
Čas počinje u 8 i 30, a završava u 9 i 25. To nije čitav sat.
Slažem se, to je efektivno 55 minuta. - Razbijen.
Hvala, nijanse su vrlo važne.
Nikad se ne radi sat. Prestanite da pričate kako drugi rade čitav sat.
Rekao sam da gubimo vreme i evo, opet gubimo vreme.
Za početak,
izvadićete list papira,
presavićete ga na pola da bi mogao da stoji
na ivici stola, tako da se vidi,
i napisaćete, krupno, na njemu
vaše ime i prezime.
Zašto da pišemo imena?
Da bih vas upoznao.
Pa poznajete nas. - Predavali ste nam prošle godine.
Polovinu razreda ni ti, ni ja, ne poznajemo.
Trebalo bi da si zadovoljna, upoznaćete ljudi.
Ja ne pišem.
Neću da pišem ako vi ne napišete.
Ispravno.
Za one koji me ne poznaju, moje ime je gdin Maren.
Vi ste mornar? - Baš smešno.
Stari fol!
Primili ste se, gospodine.
Trebalo bi da ide brže.
Ime, prezime, zar za to treba 5 minuta?
Šta to znači?
Kolačić? Prvi je dan, kolač!
Hvala. - Ja hoću.
Rašel, kolačić, to je dobro za elan.
Reč "duhovita" koju ćemo pokušati
objasniti odmah.
Ima li drugih
reči u tom tekstu koje ne razumete?
Burak! - Reč "privola".
"Privola", dosta komplikovana reč.
Imaš li ideju šta znači
"privola"? Bilo kakvu ideju?
Da, ali nisam siguran.
Uopšte nisi siguran?
Pričaćemo i o tome malo posle.
Da, Damjane? - "Srebrnina"
Šta znači "srebrnina"?
To su stanovnici Argentine.
Kako da ne, argenterie - stanovnici Argentine.
Ua imbecilu! Kreten!
Stanovnici Argentine su?
Srebrnine.
Znaš. Gledaš fudbal. Selekcija Argentine,
igrači, to su...
Fudbaleri.
Idemo dalje.
Druge teške reči u tekstu?
Na primer, Hanrijeta.
Koju reč u tekstu nisi razumela?
"Odsad".
"Odsad", hvala Samanta
za šaputanje.
Biće dovoljno, vratimo se na reči!
"Austrijanka", Vej,
on je prijavio reč "Austrijanka".
Da, Esmeralda?
Svi znaju šta znači ta reč.
Oni dolaze iz Austrije. - Vej ne zna...
On jedini to ne zna.
Ti nisi znala "varalica", dakle, ja mislim da nisi
dovoljno kompetentna da nam pričaš o tome.
"Austrijanka", svi to znaju.
Uvek smo glupi za nekoga.
Dobro, tako je.
"Austrijanka", nije neka mnogo važna reč.
Označava stanovnika Austrije,
jedne sasvim male zemlje.
Možemo da završimo sa tim.
Da li neko zna nekog slavnog Austrijanca?
Volfeng Amadeus Mocart.
Kako ga zoveš? - Volfeng Amadeus Mocart.
Da je bio engleskog porekla, mogao bi da ga zoveš Volfeng.
Nego, ima li još slavnih Austrijanaca?
Kad bi Austrija nestala sa karte, niko to ne bi primetio.
Južno od Nemačke. Pogledaj kartu,
videćeš gde se nalazi.
Sulejmane,
i ti možeš da zapisuješ imenice.
Nemam stvari.
Neko ti može dati list...
Mogu da prepišem kod kuće.
Da, svakako. To je tvoja politika.
Ne radim ništa u školi. Sve ću kod kuće.
Ozbiljan sam!
Kad bih bio siguran da ćeš raditi kod kuće, dozvolio bih ti to.
Ne brinite! Biće dobro, hvala.
Prelazimo na "sočan".
Voleo bih da pogodite šta znači ta reč.
Šta ima u toj reči?
Sok. - Ima "sok".
Ima "sisati".
Baš smešno, Bubakar.
Jako vickasto,
vrlo duhovito.
Sastaviću rečenicu
sa "sočan".
"Bil se naslađuje sočnim
čizburgerom."
Nije dobar, čizburger smrdi.
Ko je to rekao? - Zašto nije dobar?
Zašto čizburger?
Pošto smatraš da on smrdi, ti misliš da nije sočan.
Baš me briga, nije dobar.
To bi trebalo da vam probudi crva sumnje.
Šta znači to? - Šta šta znači?
Crv, ta stvar?
Crv sumnje.
Niko ne poznaje izraz?
Objašnjenje! - Evo, dajem objašnjenje.
Kad kažem da...
ako Šerif smatra da čizburger smrdi, on misli da nije sočan,
to bi trebalo da vam objasni šta znači "sočan".
Zašto stavljate "des Bill"? - "Debil"?
Ne debil. Des "Bil".
Uvek čudna imena.
Nije čudno, to je ime američkog predsednika.
Zašto ne stavite Aisata ili Rašid ili Ahmed...
Svo vreme stavljate imena alžirskih Francuza!
Čija imena?
Imena lacabe. - "Lacbe", šta je to?
Belaca - lacabe, Francuza - Cuzafran.
Esmeralda, ti nisi Francuskinja?
Ne, nisam Francuskinja.
Nisam znao.
Francuskinja, ne ponosim se.
Ni ja se ne ponosim što sam Francuz.
Zašto stavljate ta imena?
Kumba, ako budem birao imena
različitog etničkog porekla, neću se iz toga izvući.
Promenite malo!
Bil, Bul, Bob... Promenite malo!
Šta predlažeš?
Aisata! Fatu, ne!
Ne, Aisata. - Aisata! Aisata!
Zdravo! - Zdravo!
Dobro si?
Ti imaš u IV3 francuski?
Da, ja sam im i razredni.
Znaš li šta ćeš im dati za čitanje?
Ne, još nisam razmislio.
Na istoriji ću probati da počnem sa Starim režimom.
Hajde da uskladimo programe! Šta ima od knjiga?
Pa, prosvetitelji. Malo je teško za IV.
A Volter, i on je težak?
Recimo da naizgled nije težak.
Pa, ne znam, Kandid se čita samostalno.
U IV, ne.
Zadig?
Da, ali pate se.
Hajde, sprint! Hajde, sledeći!
Čučnite! Hajde!
Za 20 sekundi ispravak.
Ne, gospodine, molim vas!
Sačekajte, gospodine, još nismo završili.
Nećemo izgubiti 2 sata na imperfektu.
Dala, ti možeš odmah na dopunsku.
Šugava olovka, curi!
Nervira me. - Ko ima maramicu?
Ja!
Hej, Raba!
Pita se ako hoćeš da ustaneš.
Mogu? - Daaa.
Polako, dobro si? - Perverznjak!
Pipa joj grudi!
Dodaj tu maramicu, da ne pričaju više.
Zar te nije sramota? - Bubakar, bez komentara.
Pedofil, marš! - Svinjo!
Dobro, dobro! - Gospodine?
Zašto se kaže imperfekt indikativa?
Polako! Da...
Zašto nije samo imperfekt? - Dobro je, Sulejmane.
A ja tebe pitam, zašto se kaže "indikativa"?
Varate! Kad bih znala, ne bih vas pitala.
Da. Ostali, zašto se kaže imperfekt "indikativa"?
A ne samo imperfekt?
Nasim? - Mogu li izaći da operem ruke?
Da, idi da opereš ruke!
Hajde, brzo!
Vratiće se za nedelju dana.
Ja ću ga pratiti.
Ako se kaže
imperfekt "indikativa",
to je da bi se razlikovao od drugog imperfekta.
Kojeg imperfekta?
Agame! - Imperfekta konjuktiva.
Tačno.
Imperfekt konjuktiva, dobro. Ko mi može dati primer?
Ne verujem, Kumba, ali te slušam.
Nije smešno. Probaću. Mada sumnjam da znam.
I ja.
Da ja budem. - "Da ja budem"...
Od glagola "budeti". Da ja budem...
Ne znam... - Ja bismo.
Ne. Da ja budem, da mi budemo, da vi budete...
Nije glupo, samo ne znaš da ga koristiš.
Kroz maglu se sećaš nastavaka za imperfekt konjuktiva.
Uzmimo da kažem:
"Treba da
budem..."
Reći ćemo "u formi". "Treba da budem u formi."
Šta je to "budem"? Eva?
To je prezent konjuktiva.
Vrlo dobro. Ako hoću da stavim imperfekt konjuktiva,
treba da primenim slaganje vremena.Glavnu rečenicu stavljam u prošlost: "Trebalo je".
"Trebalo je da sam."
"Trebalo je da..." Kumba?
Budem. - Budem. Da.
Mislite da ću da kažem mojoj mami:
"Trebalo je da sam budem"? Šta će da shvati?
Nije "Trebalo je da sam budem". Nauči ispravno.
"Trebalo je da budem u formi".
Slaganje vremena. - Ne kaže se tako u životu.
Ne slažete se sa mnom? - Tačno.
Bila sam u pravu, bilo je "da budem".
Da li mogu da odgovorim na pitanje koje mi je postavljeno?
Ako vas stvarno interesuje. - Dozvoljavam vam.
Vidim da, i pre nego što savladate nešto,
kažete da to ničemu ne služi.
Savladajte prvo imperfekt konjuktiva,
a onda ćete moći osporavati činjenicu da se koristi.
Gospodine! - Šta je bilo?
Oni su u pravu, to ne liči na jezik kojim se danas priča.
Čak ni moja baka nije govorila tako.
Čak ni tvoj pradeda. To je kao u srednjem veku!
Ne, nije srednji vek.
Ali jeste! - Naravno da jeste.
To je buržujski.
Kad ste poslednji put čuli nekoga
da priča tako?
Juče, kad sam bio sa prijateljima. Oni koriste imperfekt konjuktiva.
Neko normalan!
Razumeju se. - Neće tako reći.
Ljudi na ulicama...
Hej! Mogu li da odgovorim?
Da.
Hoću da raspravljamo, ali mirno.
Zaista je tačno da ne govore svi na ovaj način.
Retki su ljudi koji govore tako.
Bolje rečeno, snobovi
koriste imperfekt konjuktiva.
Šta znači "snob"?
To su malo izveštačeni, pomalo usiljeni ljudi
koji govore u tom stilu.
Homoseksualci?
Ne, nisu homoseksualci.
Može se imati stil,
a ipak ne biti homoseksualac, Bubakar.
Iznenađen sam.
Može se naći visoki stil, malo izveštačen,
pa neka je i buržujski.
Važno je primetiti da ima više stilova,
ponavljaću vam to često,
i znati koristiti i familijarni i svakodnevni, visoki,
govorni i pisani, kliziti iz jednog stila u drugi
i sve ih savladati. Da, Lusi?
Ali, kako da znamo da li je pisani ili govorni stil?
Kada koristiti reč iz pisanog ili govornog registra?
To su stvari
koje se usvajaju mehanički...
Za to treba koristiti intuiciju.
Da? - Šta je to "intuicija"?
To je kad se ne možeš poslužiti rezonom.
Ne radi se o tome da li znaš ili ne znaš,
to je stvar osećaja.
To je kada osećaš stvari.
Ali, ako ne osećaš?
Ako ne osećaš, kako da kažem...
Intuicija se može steći stalnim učenjem i korišćenjem jezika.
Na taj način se nauči da se pravi razlika, mehanički ili
prirodno, između govorne i pisane reči.
Sulejman hoće da vas pita nešto. - Začepi!
Šta ima da mi kaže?
Jezik ti je dug k'o kravi rep!
Šta? Smirite se!
Dobro je, ne tucite se!
Pljusnuću te! - Hajde, kaži, brate!
Sulejmane, šta je? Bubakar, okreni se!
Šta hoćeš da kažeš? - Ništa.
Očito hoćeš nešto. - Pošaljite ga kod direktora.
Ako kažem, poslaćete me u Gvantanamu.
Gvantanamo, Gvantanamo!
Onda sam gotov!
Ne.
Imaš da postaviš pitanje? - Da.
Postavi ga!
Suviše je škakljivo, neugodno je za vas.
Kako je tako je.
Imam vašu reč? - Požuri.
Priča se, to ne kažem ja, čuo sam...
priča se da volite muškarce.
Nisam to ja rekao.
Ko to kaže? - Ljudi.
Kažu: "Gospodin Maren voli muškarce."
Drugi kažu, ne ti.
Ne. - Tebe ne interesuje?
Zašto mi ti postavljaš pitanje? - Zbog drugih.
Ja sam njihov portparol.
Tebe uopšte ne zanima? - Ako volite muškarce, odlično.
Eto.
Je l' tačno? - A, ipak me pitaš.
Homoseksualac, to nije uvreda.
Imam utisak da se to, kod tebe, ne podrazumeva.
Zar nije očigledno da ima muškaraca koji vole muškarce?
Možda, ali da li je tačno ili nije?
Nije. Sad si se smirio?
Da
Sad si miran? - Da, to je to.
Žao mi je što sam te razočarao.
Vratićemo se, ako Sulejman hoće,
sada kada je rešio psihološke probleme,
na imperfekt indikativa.
Promenite pozu!
Šta radiš? - Stani!
Šta radiš? - Beži!
Ko te zove? - Gledaj na šta ličiš!
Dobro! Slikaj tvoje lepotane,
videćemo onda.
Hajde, svi nazad!
Nijedna nije uspela. - Još jedna!
Crkava, kvalitetan ekran!
Imaš jedan za mene? - Nemaš love.
Kolko košta? - Preskup je!
Nisam ja sirotinja, kao ti.
Pogrešila je, ono je glagol "verovati".
Ne, to je glagol "rasti".
Ššššššš...
Žastin, "mi rastemo"!
Žastin, razmisli svojom glavom!
"Mi verovujemo"!
"Verujastemo"! To je bolje. Pola jednog, pola drugog.
Da, da, "verovejemo".
Stavila je "oni vereju".
Ok, hvala. Možeš...
Možeš ići na mesto.
Onda,
pogledajmo ovo.
Ne zna da piše!
A ti, znaš bolje da pišeš?
Svakako. - Hajde!
Ispravi ono što je pogrešno napisala!
Hajde! - U prvom licu, završava se na E. "Ja veruje".
Nije.
Nastavi!
Ostali, hajde!
Ne, u drugom licu je E! "Ti veruje".
Ni to.
Puno pričaš, momak!
Ne, zezam se. "Mi i vi" se piše sa...
Ne tako. - Onda kako?
"V E R..."
Nema "U".
Da, nema "U"?
Baš je trebalo da se rugaš Žastini,
znaš manje od nje.
Žastina je imala, barem, tri prva lica tačna.
Hej, hej! Dosta sada!
Niste u stanju da mislite više od 20 sekundi.
Kao deca od 3 godine.
Sa 13, 14 ili 15 godina, kao što tvrdite da imate,
trebalo bi da odgovorite za minut i da je to gotovo.
Preterujete, nismo dalebu!
Ne, ne preterujem.
Svi misle da preterujete.
Svi, ili ti to misliš?
Svi!
I ja mislim da neprestano ismejavate.
Ja želim da vas pustim na miru,
ali u tom slučaju, nikad nećete ništa raditi.
Ali nema nikakvog razloga da vređate.
Upravo sam rekao razlog.
Kreteni! Dosta mi je tih budala.
Ne mogu da ih gledam više. Neću da ih gledam više.
Ovo ni na šta ne liči, ništa ne znaju, a gledaju te...
kao da te nema. Pokušavaš da ih naučiš.
Ma nek ostanu u govnima!
Ja njima trebam.
Prosti su, lažljivi.
Uvek prave frku.
Ma, momci,
ostanite u vašem smrdljivom kvartu.
Čitavog života ostaćete tu, to je dobro za vaše njuške.
III2, neću im više predavati do kraja godine. Dobro je.
Imaće više tehnologije, lepo.
Tehnologija, već su 3 meseca ovde, a nisu je radili ni jedan minut.
Videli ste ih u dvorištu? Reklo bi se da su na parenju.
Skaču jedni na druge ispuštajući krike divljih životinja.
I na času.
Imam Kevina koji čitav sat radi ovo...
Predajem 5 godina, ovo još nisam video.
Dobro... dobro...
Nismo psi.
Izvinite.
Glupo.
Izaći ćemo malo ako hoćeš.
Da izađemo?
Nije bilo teško da se pročita odlomak iz teksta.
Je l' neko to uradio?
Gubimo mnogo vremena.
Ponovo ćemo ga čitati, ili
...jednostavno.
Ko će?
Dobro. Danas je radna atmosfera.
Kumba, slušamo te.
Neću da čitam.
Šta kažeš?
Ne želim da čitam.
Otkad ovde vladaju želje.
Ne želim da čitam. - Baš me briga.
Šta znači ovo što je uradila?
Vej? - Sikće.
Ma ne, šta znači?
To je uvreda. Prezir.
Imam posla sa specijalistom.
Ninervoz ste, razdražljivi ste.
Nimalo nisam.
Počni napokon da pričaš francuski. Šta sam ja?
"Zannervo".
Na običnom francuskom.
Imate pik na mene. - Da.
Stalno se brecate na mene.
Nikako. - Olabavite malo!
Hoću samo da čitaš.
Imam pravo da tražim da čitaš.
Ne veruješ? - Ne.
Niko...
niko nije pročitao knjigu, a vi ste navalili na mene.
Nisam navalio ni na koga.
Učim te kako imam prava da to radim.
Dobro, rekla sam.
Ćuti sad! Slušamo te.
Ne, neću da čitam.
Prvo kažete "ćuti", a posle "čitaj". Šta je to?
Šta šta je?
Treba da znate šta hoćete.
Razmislite malo!
Ostaćeš posle časa.
Loše će se završiti. - Dobro.
Da, ali neće biti dobro po tebe.
Esmeralda, i ti bojkotuješ
kao tvoja drugarica ili čitaš?
To je njena stvar. Baš me briga.
U tom slučaju ti ćeš da čitaš. Hoćeš?
Sa velikim, velikim zadovoljstvom.
Slušamo te.
Draga Kiti,
bije me glas da sam mnogo kontradiktorna.
Više puta sam ti pričala da je moja duša,
da tako kažem, podeljena.
S jedne strane, skrivam u sebi bujnu radost,
ironiju,
životnu radost...
i posebno opuštenost sa kojom se odnosim prema svemu.
Zbog toga ne vidim ništa loše
u flertovanju, u poljupcu, zagrljaju,
neumesnoj šali.
Ta strana često vreba i potiskuje
drugu stranu, lepšu, čistiju i bolju.
Na kraju, tačno je
da lepšu Aninu stranu niko ne zna
i zbog toga je tako malo ljudi
koji me mogu podneti.
Očito je da sam zabavni klovn za jedno popodne,
dovoljan ljudima za narednih mesec dana.
U društvu još nema slatke Ane,
nije se ni jedan jedini put
pojavila.
Ali kada sam sama, ona uvek prevagne.
Tvoja Ana Frank. Kraj dnevnika.
Ovde se završava, zašto?
Zato što je policija provalila u te dve prostorije
u kojima se krila njena porodica. Bili su deportovani.
Ana Frank je umrla
ubrzo nakon toga. Rekli smo to više puta.
Ovde otkrivam stvari o Ani Frank.
Ona izražava svoja osećanja i to nam omogućava da je upoznamo.
Kad tražim od vas da opišete sebe,
očekujem isto,
da izrazite osećanja, osećaje,
da pričate o činjenicama
koje će mi pomoći da vas bolje upoznam, zašto da ne.
Lusi? - Da, ali mi...
...neće biti tako
uzbudljivo kao kod Ane Frank.
Naš život nije tako uzbudljiv. - Slažem se.
Žilijet?
Da, ali...
Razumljivo bi bilo da se priča o svom životu sa 70 godina,
ali neko ko ima samo 13 godina, kao što imamo mi,
nema šta da priča. - Ne znam.
Sa 14, 15 ili 13 godina ipak smo preživeli neke stvari.
Čovek ili žena od 70 godina su više proživeli,
desilo se svašta.
Bolje poznaju život.
Niste ubeđeni da vam je život interesantan.
Idemo u školu, vraćamo se kući, žvanjamo, spavamo.
I dobro.
Ideš u školu, papiš, spavaš. Vrlo dobro.
Tvoj život nije zanimljiv.
Ali interesantno je ono što osećaš. - To se mene tiče.
Da, ali mene zanima.
Interesuje vas, to je neobično.
Zašto je neobično?
Zato što ste profa.
Ne govori sad profa.
Govori ljudsko biće.
Ali...
Vi to kažete jer hoćete da pričamo,
ali ne mislim da je istina.
Dobro?
Šta nije istina? - Da vas zanima da saznate...
Dakle, mene vi ne interesujete,
ali činim mali napor
da vas ubedim da me zanima. - Ne
onoliko koliko hoćete da izgleda.
Preterujem možda malo, jer vidim
da se ne slažete sa mnom. Preuveličavam situaciju.
Ali u osnovi, to je iskreno interesovanje.
Zašto je toliki problem
pričati o svom životu? Bubakar.
Ima stvari...
Ima intimnih stvari u njemu.
Da, svakako.
Šta bi moglo biti komplikovano za pričanje o privatnom?
Burak.
Čovek se stidi da kaže neke stvari.
Da, pitanje stida.
Ima stvari koje je teško priznati, napisati, možda.
Dobro. - I da.
Kad se stidite?
Možemo da se stidimo...
od majke nekog druga.
Zašto, zato što je smatrate neprijatnom?
Na primer, pošao sam kod Rabe,
njegova majka me je pozvala, ali ja sam odbio...
zato što sam se stideo.
Da jedeš sa njom?
Smatraš da je nedostojna tebe? - Ne.
Ne razumem, objasni mi, Bubakar.
Stidim se da jedem pred njom jer je poštujem.
Nikad ne jedeš pred ljudima koje poštuješ.
Ne, ne, ali ona nije moja drugarica.
Ti jedeš samo pred tvojom drugaricom
ili i pred nečijom drugom.
Objasni mi to bolje, zanima me.
Ne znam kako da vam objasnim.
Sramota me je da jedem... Raba mi je prijatelj.
Dakle, poštujem njegovu majku.
Neću da jedem pred njom.
Kad Bubakar prihvati da jede pred nama, on nas ne poštuje.
Nije, nije to!
Džukac, hvata me u zamku.
Ne možete shvatiti. - Nisam dovoljno pametan?
Ne. Ne možete shvatiti.
Raba?
Bio sam na jednoj proslavi, bili su samo "bledoliki".
Bili su samo "bledoliki"?
Kao vi. - Podseti nas malo!
Šta je to?
Ljudi koji smrde na sir.
Otišao si na proslavu gde su svi smrdili na sir.
Bili su svi na peglu i sa kravatom.
Ja sam došao u mojim bagi tolama.
Gledali su me čudno. Bilo te je stid?
Čudno su me gledali.
Bili su zbunjeni pred tobom,
a ti si bio zbunjen pred njima.
Nisu bili zbunjeni,
gledali su me kao da sam vanzemaljac.
Ti si vanzemaljac?
"Šta hoće taj Arapin?"
Da, to je priča o rasi...
Ne znam... - Priča o... da.
Sav čips je bio od slanine.
Pa...?
Nisam jeo.
Bilo je slanine, šunke... Dobro, razumem.
Vej!
Današnja omladina se ne stidi?
Mladi sada? Kao ti!
Da, kao ja.
Skini gaće! - Ne stide se.
Sve je normalno.
Vej, ti si kao i oni?
Ne. - Stidiš se ponekad?
Stidim se zbog njih.
Zgaziću te.
Ej, ej!
Svi mogu da kažu svoje mišljenje u granicama pristojnosti.
Objasni nam zašto se stidiš zbog njih!
Oni se ne stide, vrište,
mlate se, ne znam.
Rugaju se, gnjave ljude.
Da ne brkaš
sram i disciplinu?
Misliš da drugi
nisu dovoljno disciplinovani, uljudni?
To može biti i sramotno.
Luiz?
Može se čovek stideti i svog fizičkog izgleda.
Apsolutno.
Luiz, ti
osećaš ponekad sram zbog svog izgleda?
Zbog ušiju.
Ušiju?
Stidiš se svojih ušiju?
Misliš da su...?
Mislim da su klempave.
Misliš da su klempave. - I ja za moje.
Zaokružili smo priču.
Spremni ste da pređete na delo.
Izvadićete vaše radne listove
i napisaćete šta treba da uradite za sledeći četvrtak.
Jednostavno je: Sastaviti autoportret.
Najzad!
Ne autobiografiju.
Ne tražim da pričate o vašem životu,
nego da opišete sami sebe.
Čitaćemo sastave
i videćemo šta može od toga da ispadne.
Obavezno.
Do viđenja gospodine. - Do viđenja!
Hej, Kumba.
Znaš da treba da razgovaramo?
Tvoju knjižicu za obaveštavanje roditelja.
Zašto?
Dobro znaš zašto.
Ne, ne, daj mi je učtivo.
Sad sam zadovoljan.
Možeš da staviš fotku, jednog dana.
Kada profesor francuskog traži od tebe da čitaš,
misliš da je normalno da kažeš kako ne želiš?
Nisam samo ja u razredu.
Ipak te moram kazniti.
Zar ne misliš?
Ok.
Šta se desilo letos?
Za vreme letnjeg raspusta?
Nisam vas videla tokom raspusta. - Znam.
Zbog toga te i pitam.
Kada smo se rastali u junu,
bili smo drugovi, dobro smo se razumeli.
Bila si aktivna na časovima.
Od početka godine,
više ne sarađuješ,
rugaš se, tražim od tebe da čitaš, a ti nećeš.
Ne volim više da čitam. Možete da požurite?
Ne, ne mogu.
Objasni mi!
Zašto su se preko noći stvari promenile?
Ne možemo zauvek ostati klinci.
Kad sarađuješ, klinac si?
Svakako. - Nisam jedina u razredu.
Svakako, kad se radi...
Vratiću ti je kad budem hteo.
Majka me čeka.
Hoću da se prvo izvineš.
Zbog onog što si maločas uradila.
"Izvinite Gospodine što sam bila nepristojna".
Pardon.
Ne, ne " pardon". "Izvinjavam se..."
"Izvinjavam se,Gospodine, što sam bila nepristojna".
Slušam.
"Izvinjavam se što sam bila nepristojna".
"Izvinjavam se Gospodine što sam bila nepristojna".
Iskreno. Pravo izvinjenje.
Požurite, molim vas.
Majka... - Tvoja majka čeka da se izvineš.
Pravi je trenutak.
Hoću da čujem rečenicu,
i da ćeš se angažovati ostatak godine.
Jer ovako ne možemo dalje.
Uh, izvinjavam se što sam bila nepristojna prema... vama.
Ubedljivo.
Neću da ponavljam 50 puta!
Šta vas dve radite?
Čekamo je. - Da, da.
Požuri. - Ali...
Izvinjavam se što sam bila nepristojna.
Mogu da idem, molim vas?
Hvala.
Kretenko, izvinula si se. - Dobro.
Nisam tako mislila.
Ubila si ga u pojam.
Pre 15 dana, tokom poslednjeg nadzora,
profesori su predložili
da se uvede sistem bodovanja za učenike,
slično kao kod vozačke dozvole.
Kad učenik prekrši pravilo,
oduzimaju mu se bodovi.
Ideju su dali profesori, da čujemo njih.
Zapravo, još na samom početku, konstatovali smo
veći broj problema.
Kazne ne daju rezultat.
Dakle, došli smo na ideju
da uvedemo bodovnu listu.
Učenici bi imali, na primer, 6 bodova.
U zavisnosti od ozbiljnosti greške, oduzima im se bod ili dva.
Kada se stigne do nule, šta se dešava?
Sa nulom se ide na disciplinsku komisiju.
Kao roditelj konstatujem
da smo upoznati sa dešavanjima u školi.
Mnogo mislite na kažnjavanje
a nikada na procenjivanje vrednosti.
Učenici se sami vrednuju,
svojim ocenama, prelaskom u viši razred.
Vrednuju ih na odeljenskom veću
ohrabrujući ih ako nemaju dobar prosek.
Postoji počasni tablo, čestitke...
Nije da baš nema ništa.
U vašem sistemu,
uzimaju se bodovi onima koji prave gluposti.
Ako idemo do kraja,
zašto ne dati bodove onima koji se trude?
Dobre bodove, šta?
Ja sam za vrednovanje učenika.
Ali ako učenik skuplja bodove i stigne do 34,
to mu ostavlja veliki prostor da čini gluposti,
nećemo ih moći više obuzdati.
Da ne idemo na pretpostavke,
34 boda,
i 6 bodova na listi, znači da učenik
može stvarati probleme a da ne bude kažnjen.
Bod ili dva na listi, ja to ne zovem kaznom.
To povlači prilično opasan osećaj da nije kažnjen.
To je tipično samo naizgled dobra ideja.
U tom slučaju,
mogli bismo naći kaznu
koja bi mogla oduzeti učeniku
sve bodove odjedanput.
Time bodovna lista gubi smisao.
Nije lako.
Ono što ti zoveš osećaj nekažnjenosti,
nama ostavlja prostor za manevrisanje.
Kada imamo posla sa kaznama koje su oštre kao giljotina,
moramo svaki slučaj razmatrati posebno.
Uopšte se ne slažem.
Ako postaviš pravilo,
treba ga primenjivati na sve.
Ko ga prekrši, kažnjen je.
U suprotnom, radije ne postavljaj pravila.
Kada imate posla sa strogim pravilima
stvara se velika napetost.
Stvar sa mobilnim...
Složili smo se da se ne upotrebljavaju
dok traju časovi.
Žao mi je, ja se ne osvrćem na to pravilo
jer nemam problema s tim.
Zato što ima prostora za manevar.
Da, vladavina sudije.
Ne, imaš zakon i duh zakona.
Znam da biste voleli da ostanete do ponoći.
Imamo još tema za razmatranje.
Posebno važno pitanje
i vrlo osetljivo: kafe aparat. Profesori su hteli da ga razmatraju.
Sigurno da je osetljivo pitanje.
Svi se slažu
da postoji veliki problem,
kafa je poskupela sa 40 centi
na 50.
Kako pijemo
više kafa na dan,
u 8h, u 10h, u 16h
potroši se mnogo para,
toliko da smo se mogli udružiti i kupiti kafe aparat.
Istina je. Trebalo bi da svako može popiti
kafe koliko hoće, da ne moramo da brojimo.
Gospodin Pjer će imati zadovoljstvo da vam odgovori.
Pre svega, hteo bih da vas podsetim da je aparat
bio postavljen 2001. Zamenio je aparat
kojem su trebale
vanjske intervencije
da se opskrbi, popravi itd. To je koštalo mnogo.
Nije bilo rentabilno.
Dakle, zamenili smo aparat, ali ni ovaj nije rentabilan.
Žao mi je zbog vas.
Zbog toga smo povećali cenu za 10 centi
pa kafa košta 50 centi.
Mora da bude ekonomski opravdano.
Je li neko šokiran? Čini se jasno i logično.
Laku noć.
Dobro veče. - Dobro veče.
Ne mrdate. - Treba da pođemo.
Nismo završile.
Poštovanje
Adolescent nauči da poštuje svoje profesore
zato što mora, ili zato što se plaši
da će imati problema.
Ja vas već poštujem,
a poštovanje mora biti uzajamno.
Na primer, ja ne kažem da ste histerični,
onda, zašto vi to kažete meni?
Ja sam vas uvek poštovala
pa ne razumem zašto me terate da pišem ovo.
Znam da ste me uzeli na zub, ali ne znam zašto.
Odlučila sam da na svim časovima
sedim pozadi. Tako više nećemo dolaziti u konflikte.
Osim ako ih vi ne želite.
Priznajem da sam ponekad nepristojna,
ali ako me ne izazivaju, nisam.
Neću vas više ni gledati.
Tako, nećete moći više reći da vas gledam bezobrazno.
Obično se na času francuskog
priča o francuskom, ne o baki, sestri
ili pravilima ponašanja devojčica.
Zbog toga,
od sada više neću da pričam sa vama.
Potpis: Kumba
Šta znači to? - Tajna.
Tajna? - Da.
Neće dugo biti tajna.
Esmeralda, zašto si promenila mesto?
Tako.
Želela sam.
Ima li problema? - Ne, uopšte.
Nema problema.
Samo da promenim vazduh.
Da.
Ššš!
Dosta. Počinjemo.
Gospodine, molim vas!
Molim vas! To je rad
koji je trebalo da uradite kod kuće.
Imali ste vremena. - Hoćemo da prionemo.
Molim vas!
Esmeralda, slušamo te.
A? Moram li? - Bez "a".
Da, obavezno moraš.
Zovem se Esmeralda Ertani.
Imam 14 godina,
živim u ulici Žilijen Duit u broj 9,
na 20-om spratu,
sa roditeljima i troje braće i sestara.
Volela bih da kasnije
budem policajac
jer ljudi kažu da ima samo loših policajaca,
znači, potrebni su im dobri.
Inače, htela bih da budem reperka,
i fan sam repera kao što su Bakar, Medin,
Juns, Marvin i Mafiak1Fraj.
Inače,
volim da jedem, spavam i bazam sa ortacima iz kablo.
Da, ili radije
Bloka. - Da.
Promeni to, pošto već znaš!
U pisanju koristite
govorni jezik, ali tako da vas ne ispravljam.
Vej, slušamo te.
Dobro.
Zovem se Vej, Kinez sam.
Imam 15 godina, dve sestre. Najmlađi sam u porodici.
Strast su mi video igrice.
Provodim 4 sata dnevno igrajući.
Teško mi je da usvojim francuski.
Ponekad, imam toliko problema da se izrazim,
da to sprečava ostale da me razumeju.
Zbog toga manje komuniciram sa drugima.
Gotovo nikad ne izlazim. Gotovo ništa me ne interesuje
napolju. Ova sredina
mi ne odgovara pošto sam alergičan,
ali ne znam na šta.
Alergičan si na samog sebe.
Dobro je, Vej.
Imam osećaj da te poznajem
nakon što sam čuo tvoj autoportret.
Bolje nego ranije.
Svrha autoportreta je da predstavi.
Dobro je samo za vas. Za nas nije.
Ne, baš ne.
Vej radi dobro, ja mu čestitam.
Ako uradite nešto dobro,
prvi ću da vam čestitam.
Raba, hoćeš da pročitaš?
Ne, neću.
Kako onda da ti čestitam?
Nije potrebno.
Treba da saznamo. - Želiš komplimente.
Slušamo te.
Zovem se Raba, imam 14 godina.
Slušam rep.
Volim moju divljinu u Maroku, Kabiliju, da idem tamo svake godine.
Volim muziku, rep i slam.
Imam dva brata i ne volim školu.
Ne volim lažljivice.
Volim Zidana.
Volim da pričam, klipove hip hop grupe Psy4 de la Rim.
i napred Olimpik!
"Napred Olimpik", to je prošlost.
Napred Pari Sen Žermen!
To nije značajno za autoportret.
To je sve. - Nije rek'o sve.
Lažeš.
Pokaži!
Prestanite!
'Ajde stari. - Ej, ej!
Bubakar! - Volim da vodim ljubav.
Volim da se nacifram za ženske.
Volim leto,
devojke su tada razgolićene.
Zašto da ne, Raba? Vrati mu!
Nisam napis'o to.
Ne navodim ime. - To je tvoj rukopis.
Vidite slabo?
Je l' to moj rukopis?
Nije sramota voleti dekolte.
Nije moj rukopis. Pa to nije greh.
Sulejmane, prestani da se klatiš i pročitaj tvoj autoportret.
Jedva čekam da ga čujem. - A?
Nema "a".
Nisam ništa napisao.
Jesi, video sam. - Ništa nisam napisao.
Jesi.
Nemam ništa. - Slušamo.
Zovem se Sulejman. Nemam šta da kažem o sebi.
Niko me ne poznaje, osim mene.
Bravo! - Dobro je.
Jako dobro. Malo dugo.
Drugi pišu po deset redova, tebi je dovoljan jedan?
Ne volim da pričam o svom životu.
Zašto se drugi trude?
Njihov problem. Ne pričam o mom životu svima.
Nije da neće.
Ne zna.
Ona priča,
hoćeš da budeš durkapan i ti mi pričaš?
Pričam! - Mrš, smrdljiva pandurko!
Dosta! - Prekidajte druge,
nemojte meni da pričate! Imaš lisice?
Smrdi ti iz usta!
Što odlično parlaš francuski? - Jesi čula za Kaladont?
Sulejmane. - Jesi čula?
Nema potrebe da budeš prost.
Posudiću ti moju četkicu.
Sulejmane,
u vređanju si odličan, ali u pisanju,
ima boljih.
On ne zna da napiše ni svoje ime.
Tu, tu. Šta znači ovo?
Smaraš nas sa tvojim Kuranom!
Začepi! Dosađivaću ti dok se ne smiriš.
Je l' to iz Kurana?
Polako.
Izmišljaš!
"Izmišljaš"! - Šta znači taj tatu, Sulejmane?
Zašto ga pokazuješ?
Biće da je iz Kurana. Ali nije siguran.
Začepi!
Šta znači taj tatu? - Ništa.
Znači: ućuti, začepi.
Ne znači to.
Ako nije to, reci nam šta znači!
Neću da vam kažem.
Pokazuješ ga, onda nam kaži šta znači!
Ako želite.
Pogledajte dobro šta je zapisano!
Ako to što imaš da kažeš nije bolje od tišine, ćuti.
To sam rekao.
Nisi to rekao. - Isto znači!
Nije isto.
Zašto nije isto?
Mislim da je to lepše.
Da, evo. Lepše je rečeno.
Kad bi mogao da napišeš nešto interesantno na listu kao na ruci,
bilo bi izvrsno.
I ja mislim.
To dokazuje da možeš.
Nesposobnjaković je.
Sada kad smo pročitali autoportrete,
ponovo ćete ih napisati, ali bolje,
treba da odgovorite na pitanja:
Šta volim,
a šta ne volim?
Moje vrline i mane? Šta bih voleo biti?
Uđite!
Dobar dan. - Dobar dan.
Ustanite, molim vas.
To važi za sve.
I pozadi, ustanite. Eto.
Šerife, jesi li čuo? Ustani!
Podsećam vas da je to način da pozdravite starije od sebe.
Nije znak ni potčinjenosti ni ponižavanja.
Sedite!
Došao sam da vam predstavim novog učenika IV3.
On se zove Karl.
Nadam se da ćete ga lepo primiti
u razredu.
Zahvaljujem vam. - Hvala.
Karl, sešćeš u treći red. Ima slobodna stolica.
Kumba, hoćeš da skloniš svoje stvari?
Hajde.
Uzmi papir i olovku!
Pokušaj da uhvatiš ono šta radimo,
posle ćemo ponovo razgovarati.
Ne zaboravite domaći za ponedeljak.
Da završimo sa tim.
Karl, ostani
dve minute.
Do viđenja.
Adios, senjor.
Dobro došao.
Hvala. - Ne znam da li su ti rekli.
Ja sam g. Maren, profa francuskog i razredni starešina.
Ako budeš imao problema, obrati se meni.
Znam ko si i znam zašto si tu.
Upravnik mi je rekao.
Za mene, to nema nikakvog značaja.
Počinjemo od početka, od nule. Ok?
Biće dobro.
Sada radimo autoportret.
Imaju za ponedeljak zadatak.
Bilo bi dobro da i ti uradiš jedan. - Ok.
Znaš kada se ponovo vidimo?
Da?
U ponedeljak u 9 i 30h? - Da, u pola deset.
Dobro.
Dobro. Voliš francuski?
Da, kao i svi.
Da, to...
baš ne obećava.
Možeš ići. - Hvala.
Do viđenja.
Znaš šta je autoportret?
Da. - Sigurno?
Da.
Prijatno.
Dobro veče. - Drago mi je.
Dobro veče, gospodine. - Dobro veče.
Sedite!
Hvala što ste došli.
Znam da nije lako.
Jako sam zadovoljan sa Vejom.
Svi su ga pohvalili na odeljenskom veću.
Ljubazan je, prijatan.
Dobro je imati takvog učenika.
To se vidi i iz ocena.
Ima uvek
dobre ocene iz matematike. Jak je tu.
Ima 13.
Iz francuskog 9.
Nije puno.
Još uvek ne govori dobro francuski, to je normalno.
Priča mi o mnogo čemu.
Priča o računaru, mnogo. - Da.
Majstor je u tome.
Uvek kasno.
Radi do kasno?
Mnogo kasno, spavati ne dobro.
Posle, škola ne dobro.
Oči,
bolest, posle.
Da, oči.
Možda radi mnogo na računaru.
Ali u školi, ide dobro.
radi dobro, ne osećam da je umoran.
Eto. - Hvala.
Voleo bih da Nasim postigne puno.
Ima sve što treba, dakle...
To je...
U njegovim godinama, ja nisam imao ovakvu priliku.
Ja sam mu potpora.
Sve što traži, ja obezbedim.
Na njemu je da se angažuje.
Kod kuće je sve dobro.
Voleo bih da ide dalje, na studije.
Ja i njegova mama bismo voleli
da budemo ponosni na njega.
Samo to tražimo od njega.
Slažem se sa svim i ostaje nam samo da na tome radimo.
Ličite mnogo.
Naravno, frajer sam na tatu.
Da, svakako.
Adolescent koji diskutuje sa porodicom,
koji i dalje dobija dobre ocene,
koji ima prijatelje,
čak i ako je usamljen,
da li je marginalac?
On razgovara sa odraslima, ima pravi dijalog.
Možda ne sa vama.
U redu. Ali i dalje je zapravo
adolescent koji se traži. Ništa više.
Godinama sam bila loša u školi.
Odbijala sam sistem koji nas prisiljava da se ponašamo prema normama.
Zato što se oblači u crno?
Smeta vam njegov stil?
Ne razumem.
Želela bih da ide u gimnaziju Anri IV.
Pffffff
U Anri IV.
Zašto?
Zato što... - Radi se o nivou.
Zato što je to pravi nivo.
Normalno je što to želim, majka sam.
Želim najbolje za svog sina.
Majka se plaši da ću se izgubiti u srednjoj školi
zato što su drugi završili privatne škole koje su mnogo bolje.
Dok se po Doltou ne traže iste stvari.
Šteta je
što profesori...
Ne želim nikoga da optužujem.
Optužite nas! To nam je uvek zadovoljstvo.
Zapravo,
ne pokušavaju izvući više
iz dobrih učenika, da tako kažem.
Kao da stagniraju u poređenju sa,
da kažem, osrednjim učenicima.
Moja mama preteruje. Dolto, nije da ne valja ništa.
Misli da privatna...
Nisam rekla ništa, rekla sam osrednje.
Nisam rekla ništa, ne.
Puno se pričalo o Sulejmanu
na odeljenskom veću.
Zato što mnogi profesori
misle da je njegovo ponašanje sve gore i gore.
Je l'?
Uglavnom, bilo je reči
da dolazi bez stvari, kad dođe,
jer ima puno izostanaka, zakašnjenja.
Pretpostavljam da ste u toku. - Ne, nisam.
Sulejman nam kaže da radi.
Ne veruje u to.
Bilo je upozorenja, u knjižici za obaveštenja,
od početka godine.
Ukazivala su na postojanje nekih problema.
Ona potpisuje, a da ne zna šta. Ne zna da čita.
Evo.
Ti ih čitaš?
Da, ali ja sam mu samo brat.
Ali znao si da ima problema.
Ne, kad ga pitam šta ima, kaže da je sve u redu.
Vidiš ga da radi?
Zaključava se u sobu.
A da.
Kaže da ne razume šta piše.
Shvatam.
Sada ste u toku.
Kažem vam,
službeno, da postoji problem.
Treba da se priča sa njim. - Pričaću ja.
Valjalo bi
razgovarati sa tatom.
Poželjno je. - Videću.
Razgovaraću sa ocem. Videćemo se večeras.
To nije obračun.
Treba da pokušamo da popravimo to.
Do viđenja.
To je tvoja majka?
Ima gadnu njušku! - Tvoja ima gadnu njušku.
Nezadovoljna je? - Ne voli da je fotografišu.
Hajde, promeni!
Smorili su je sa bratom.
Gospodine, Sulejman je doneo fotke
za svoj autoportret.
Ma nikakve su.
Dobra ideja. - Pokaži!
Kupi sebi mobilni!
Slikari slikaju autoportrete.
Ja nisam slikar. - To znam.
Hajde, uđite!
Kačkete, molim vas.
Dobar dan.
Kad god imam slobodno vreme, igram šuge.
Oni koji sada kucaju svoj autoportret neka požure
da bi drugi došli na red da otkucaju svoje.
Sulejmane, nemoj da sve eksplodira!
Neće. -Znaš šta radiš?
Pošto si informatički genije, vratićeš sve na svoje mesto.
Ne brinite!
Računam na tebe.
Ide li dobro, Karl? - Da, gospodine.
Imam li pravo da vidim? Ne sada.
Gospodine?
Kako se piše Lafajet?
Kako misliš? - Kao galerija Lafajet.
Zašto hoćeš da pričaš o tome?
Kako idem često tamo, dodaću je.
Udaljena je 4 metro stanice. Vi koji nikada ne izlazite iz bloka..
Stil, nismo seljaci.
Izlazite iz kvarta?
Idete u centar?
Ja idem svuda. U I, V,
XX, XII, XIX kvart.
Šta radiš u V?
Idem da vidim drugove, drugarice koji idu u gimnaziju.
Preciznije u Luksemburg.
Ideš u Luksemburški park? Ne u park, rekla sam Luksemburg.
U zemlju Luksemburg?
Ma ne! Metro stanica Luksemburg, RMV, Regionalna mreža vozova.
Stvarno, izlazite!
Vidim da ste se pomirile.
Naša stvar. - To se vas ne tiče.
Kako se piše Lafajet?
Lafajet, piše se L a f a j e t.
Velikim slovom.
Ispada bolja ovde!
Ispada bolja.
Baš je dobra slika.
Možeš da staviš legendu. - To je?
Vrsta priče.
Ne, nije to.
Tekstić uz fotku u novinama.
Da, kao Parizjen?
Kao na primer Parizjen.
Koju bi legendu mogao staviti? Ko je to?
Moja keva. - Odnosno?
Moja majka. - Mogao bi staviti da ti je to majka.
Mogao bi objasniti zašto
čini taj pokret odbijanja prema fotografu.
Zato što ju je pre toga ugnjavio.
Neću to da stavim.
Onda, zašto taj gest? - Ne voli fotografije.
Onda stavi: - Moja majka ne voli
da je slikaju.
Eto. To je legenda.
Vidiš? - Da.
Uradi to sa drugim fotosima i uspeo si.
Jesi li sve odštampao? - Da, dobro je.
Savršeno je.
Šta radite to, gospodine?
Vidiš, postavljam tvoje fotose da bi se
sagledala celina.
Džukac.
Drugi su čitali na glas svoje autoportrete,
onda ćeš ti javno objaviti
tvoj autoportret.
Nisu nikakve fotke!
Ma ne, jako su dobre.
Dajte!
Ako neki učenik napravi nešto dobro,
svi moraju da izvuku korist iz toga.
Radite to da bi me ismejali!
Ismejavam kad imam rezerve prema nečemu,
a prema ovome nemam nikakvu rezervu.
Pričate svašta.
Oni koji su završili mogu doći da posmatraju
Sulejmanovo remek delo, hajde! - Ne!
Polako. - Ne.
Stavićemo ih uspravno.
Pogledaj tetovažu! Lepa je.
Volim da igram fudbal.
Volim da igram na računaru.
Volim da igram sa lepim devojkama.
Volim da idem na raspust na Antile.
Volim pomfrit, stiskavac i regedens.
Volim da gledam MTV.
Volim roditelje i brata.
Volim moje ortake, da gluvarim cele noći.
Volim seriju "Žarki pojas".
Volim moj grad. Volim seriju "Unutrašnja kontrola".
Volim da jedem u restoranu i da se zabavljam do ludila.
Ne volim ljude koji plaču ni za šta.
Ne volim tehno i tektonik.
Ne volim razmetljivce.
Ne volim da idem da vidim brata u zatvoru.
Ne volim "Nuvel Star" niti "Star akademi".
Ne volim političare, rat u Iraku,
gotičare i skejtere.
Ne volim ozbiljne profe.
Ne volim matematiku, rasiste.
Ne volim Materacija.
Ne volim koledž Pol Elijar, a volim da budem ovde.
Dobar dan, treba nešto da vam kažem.
Možete li me saslušati dve minute?
Rašel, imam nešto da kažem. Majka našeg učenika
iz IV razreda, Veja, je uhapšena.
Mora da napusti zemlju.
Uhvatili su je.
U pritvoru je.
Može da bude vraćena u Kinu. Htela sam da vas o tome obavestim.
Važno je.
Ona je ovde tri godine.
Našla se na pogrešnom mestu u pogrešnom trenutku.
Uhvate te u raciji i ukrcaju.
A otac, ništa.
On isto nema papire.
Ali ga ostavljaju na miru.
Htela sam da vam predložim,
s obzirom da je skupo angažovati advokata,
da skupimo prilog, da se pokrenemo,
da vidimo da li se može ići na sud,
da pokrenemo akciju da pokušamo da utičemo na presudu.
A Vej, i on ide?
Za sada ne, ali se nikad ne zna.
Dobro.
Osećam se malo bezveze.
Imala sam nešto da vam kažem,
ali nije pravi trenutak.
Ne prebacuj sebi!
Trudna sam.
To treba da se proslavi! - Čestitke!
Koliko si dugo trudna?
Dva meseca, i popiću samo jednu malu čašu.
Ima li neko drugi da otvori?
Nisam bio dobrovoljac.
Ko je promućkao šampanjac? - Hvala.
Ako bude sin,
koje ćeš mu ime dati?
Daću mu ime Angeran, sviđa mi se.
Ozbiljno?
Kreće u život sa hendikepom.
Nadam se da ne, ipak, ljubazan si!
Svi imaju čaše?
Sačekaj, stiže.
Želim dve stvari.
Prva, da...
Vejova mama ostane u Francuskoj.
A druga, da...
moje dete bude inteligentno kao Vej.
Na zdravlje svima!
Džeki Čen!
Igraj!
Nisam ništa uradio!
Pao je sam!
Stoko, ti si daklu! - Kretenu gadni!
Igraj, Sulejmane! - Blesane!
Šta je, Malijac? - Smrdljivi Antilac!
Crkni! Prljavi Malijac. - Bolestan si!
Uništiću tvoju rasu!
Ma daj, igramo fudbal.
Prljavi pederu sa Antila, beži! - Ubiću ga!
Zaveži!
Pocuclaj ga Tjeri Anriu, prljavi pederu!
Stani tu, pričaj glasno!
Treba da ih ubediš.
Slušamo te.
Nacionalni Kup Afrike će uskoro početi.
Učestvovaće Maroko, za mene
najbolja ekipa na svetu.
Ali moji drugari,
Malijci, neće moći da igraju.
Šteta za njih.
Nisu dovoljno dobri da bi se kvalifikovali.
Maroko bi hteo da igraju prijateljski meč.
Ali 4-0, znamo da to boli.
Kako 4-0? - Prošlog puta,
Mali je igrao protiv Maroka. Naprašili su ih sa 4-0.
Ali ima jedna čudna stvar,
čim Mali ne igra,
svi crnci koji su ovde, Afrikanci,
nisu više Afrikanci.
Na svakom Kupu Afrike oni polude.
Ali kada Mali ne igra, ne vidimo ni njih.
Vrlo čudno. - Slažem se.
Zavisno od toga da li Mali igra ili ne na Kupu Afrike,
Afrikanci u razredu se osećaju više ili manje Afrikancima.
To. - Dobro.
I hvala, Nasime.
Imam utisak da je ovo mišljenje upućeno
tvom drugu Sulejmanu.
Ne obraćam pažnju
na tog psa od Marokanca.
Artur će nastaviti.
Imaš papirić, kao političar.
Tačno. - U pravom trenutku.
Pričaj glasno! - Esmeralda, pusti ga da priča!
Hteo sam da branim moj luk,
jer mnogi kažu
da je truo.
Ja ne kažem ništa za vašu odeću, vi ne treba ništa da kažete za moju.
Sloboda izraza.
Oblačim se kako hoću, a vi kako hoćete vi.
Ovako se oblačim da bih bio drugačiji,
da ne bih bio kao ovca u stadu.
Ti si ovca! - Velika!
Osećam se bolje kad sam svoj,
a na da kopiram druge.
Da ima ovde 22 gotika, i jedan momak poput vas,
vi ne biste pričali.
Arture, vidim jednu protivrečnost.
Da li bi ti te krpice odgovarale
i ako bi ih nosio veliki broj ljudi?
Ljudi koji imaju ovakav luk su mračni iznutra,
dakle, svi su pomalo slični.
Svi ste "mračno-slični", dakle, to nisi zaista ti.
Nastojeći
da budemo različiti,
vi ste "različito-slični".
U svakom slučaju hvala, Arture,
zbog tog što si branio svoj stav, zbog tvoje hrabrosti.
Bubakar, hajde ti!
A Bubakar, moj prijatelj!
Pst! Slušamo ga pažljivo.
Odgovaram Nasimu.
Rekao je, kako se Mali
nije kvalifikovao, nema više crnih Afrikanaca da navijaju.
Ali ne treba zaboraviti Obalu Slonovače!
Sa slavnim igračem Didije Drogboaom!
On je jači od svih Marokanaca.
Ti znaš. - Hajde, dalje.
Igra u Čelziju. Koji je Marokanac igrao u Engleskoj?
Koji Marokanac?
Oni su prva liga a oni pričaju nešto! Završio sam.
Ova poenta je bila, zaista...
potrebna.
Ko nastavlja?
Karl, hajde ti.
Hteo bih da kažem da
nas smaraju
sa svojim Kupom Afrike.
Gnjavili ste ljude još na odmoru.
A on nije počeo...
Hoću da budem učtiv prema tebi. - Hajde!
Izvini što te prekidam, koja je vaša selekcija?
Francuska.
Zašto kažete
da ste sa Antila?
Francuzi smo. - Zašto to ne kažete?
Umesto što kažete "mi smo Antilci".
To je isto. - Nije.
Pogledaj koje imamo igrače: Anri Tjeria, Viltora,
Abidala, Turama...
A Diara, gde on igra?
Diara, brate, neće nikada otići u Mali.
Začepi, momak, nisam tvoj brat!
Brate, majmun mosa kavta...
Nije potrebno nerviranje.
Tek je doš'o i već zapoveda.
Možemo raspravljati mirno.
Začepi.
Nismo na takmičenju uvreda. Obrazlažite!
Sulejmane, prestani sa tim rečnikom!
Uvređen je!
Ti, gurni ovo u dupe!
Dosta je sa prostaklukom!
Ne govorim tebi. - Ja govorim tebi.
On ne zna šta to znači.
Zašto pričaš, gadni kretenu?
Dosta je, uzmi stvari
i pođi sa mnom!
Tebi govorim Ne vičite na mene!
I ti, začepi, pederu.
Zar je nemoguće da pričamo normalno?
Začepi, majmune.
Budite mirni!
Ja sam majmun?
Hoćeš li požuriti?
Požuri! - Ne pipajte me!
Još ti nije dosadilo da izigravaš glupana?
Da?
Dobar dan. - Dobar dan.
Smetam li?
Vodim jednog buntovnika koji je sebi dozvolio da me ne persira.
Nisam te pustio da sedneš, Sulejmane.
Moram u razred. - Pobrinuću se ja za ovo.
Sedi sad!
Onda? Slušam te.
Objasni mi šta se desilo!
Je li normalno da profesor prekine čas i dovede učenika kod direktora?
Rezultati
mnogo loši.
Obratiti pažnju na brbljanje.
Zatim, prelazimo
na, ovde prisutnu, Luizu.
Najveća katastrofa u razredu.
Ne, dobra je.
Uvek jako dobra, rekao bih.
Izvrsna.
Zadovoljstvo je imati takvog učenika. Treba to da se kaže.
Predlažemo pohvale za nju? - Nema problema.
Malo mi je žao
što nisam vašeg mišljenja.
Ona je osrednja u razredu.
Što se tiče brojčanog proseka, to stoji.
Ali pohvale, treba još da napreduje
da bi dostigla tu granicu.
A nema ni ozbiljno ponašanje
učenika kome treba da se čestita.
To je problem.
Pohvale, da li se daju
zbog dobrog proseka? Ili se daju, takođe,
zbog njenog vladanja,
načina da preuzme ulogu predsednika razreda?
To znači da, da bi se dobile pohvale,
treba imate ekstra dobre ocene,
i uz to, preuzeti ulogu dobrog učenika.
Stanite, ljudi!
Molim vas! - Pohvale, to nije ništa.
Ona ima pohvale na ovom tromesečju.
Luiz je pametna i shvata šta može da učini još
da bi zadovoljila vaše želje.
Zatim Šerif,
naš prijatelj Šerif.
Ja imam veliki problem sa tim momkom
koji ima kapacitete, koji može dobro da radi.
Mogao bi da ima 17 kod mene,
a zbog silnog brbljanja,
zbog ometanja časa,
ima prosečnu ocenu. Šteta.
Ponaša se neprimereno,
katkad je katastrofa, ne možeš iz njega ništa izvući,
katkad je strašno dobar.
Šta da mu stavimo? Opomenu za učenje
ili radije za ponašanje?
U mom slučaju, za ponašanje,
ne za učenje.
Kod mene bolje za učenje. - To je problem.
Problem učenja, ako se pogledaju ocene.
Matematika 6
Francuski 8
istorija - geografija 9
Engleski...
9 i po...
Oprostite!
Nauka o životu i zemlji 12 Muzičko 11
Ocene su niske, ali su rezultat
ponašanja. Hoću samo to da kažem.
Rad je nedovoljan, ali ostavimo to po strani.
Dakle pišem: - Šerif
može uspeti pod uslovom
da promeni stav
prema radu.
Prelazimo na Sulejmana.
Sulejman, neću ja da počnem.
Šta da kažemo o njemu?
Loše!
Opet? - Razmatrali smo njegov slučaj u I tromesečju,
sve smo rekli. Ima velikih šupljina.
Naročito u pisanom izražavanju.
Ima ekstremno novih stvari koje se odnose na njega
u ovom tromesečju.
Je l' bolje Esmeralda?
Nisam znao da je tako smešno biti predstavnik.
Pričali smo o Sulejmanu.
Dodao bih,
na ono što je rekao Fransoa,
da je ovog tromesečja dolazio na časove bez stvari i bez namere
da nešto radi.
Već je s druge strane.
Gospodine!
Sve ga je teže kontrolisati, ometa druge da rade.
Mogu li?
Ako skloniš kolače.
Zabranjeno je jesti u učionici.
Njegov prosek se popeo sa 6,75 na 7,25.
Pa... - Da.
Za sada, ne pričamo o rezultatima
nego o ponašanju.
Imam utisak
da bi trebalo razmotriti neku kaznu.
To nije ponašanje učenika.
Jednostavno, svaki drugi čas ga izbacim.
Ja ga više ne izbacujem napolje jer je, svaki put,
suviše zadovoljan, dakle to nije kazna.
Ne vredi više ulaziti u logiku kazne
jer će se, kako sada stvari stoje,
zaista loše završiti.
Već je loše. Prešao je granice.
Samo što se ne ljuti na druge što se normalno ponašaju.
I podsećam vas, gospodine Maren,
da ste ga vi juče doveli u moju kancelariju.
Bio je to prvi incident u ovoj godini.
Obratio mi se sa ti, morao sam postaviti granicu.
Ali mislim da se incident
neće više ponoviti.
Od početka godine se nisam žalio na njega,
tek juče.
Naš posao nije
da učenik sedi pozadi i da ne talasa.
Treba obratiti pažnju na tu decu.
Ne želim da to radim preko kazne ili pretnje,
nego da utvrdim njegove vrednosti jer ima izvesnih interesovanja.
On uspe da kaže ili uradi stvari koje nisu loše.
Pod izgovorom da s vremena na vreme
uradi nešto pozitivno,
ostavljamo ga na miru, zaglibljenog u blatu,
a ništa ne napravimo. To je kupovanje socijalnog mira.
Rekli smo,
šta da uradimo? Opomena?
Ne radi se o opomeni.
Treba priznati da je Sulejman dostigao svoje granice,
zato što je školski ograničen.
Skot, to je okrutno.
Ja sam malo glup, a treba da popunim polje.
Šta da mu stavim?
Suviše je
da se kaže tako.
Tri stiha u strofi, to se zove?
Vej? - Tercet.
Tercet. Jako dobro.
Da su četiri stiha, reklo bi se?
Katren.
Lako je.
Tercet 3 stiha, katren 4 stiha.
Koliko slogova imaju stihovi?
Možete li mi reći? Kumba?
Ima ih deset. -Ima ih deset?
Da čitam? - Da.
"Nuar- dan- la- ne- ž
e- dan- la- bru-m."
Eto, ima ih deset.
"Nuar- dan- la- ne- ž e- dan- la- bru-m"
napravila si dva
sloga više zato što računaš muklo e.
"Nuar- dan- la- než e- dan- la- brum", ima ih osam.
Ako podvučemo svaki slog,
imamo: "il- ze- cu- t."
Ponovo se vraćam gore.
Dva stiha po osam slogova. - Gospodine, ima jedan problem!
I jedan stih od četiri sloga. - Molim?
11,47 je?
To je 11,5.
11,47, broj slogova?
Ma ne! Smanjili su mi prosek.
Možeš li mi objasniti kakve to ima veze sa poezijom?
Smanjili su mi prosek!
Ko ti je dao prosek?
Još niste dobili učenički izveštaj.
Esmeralda mi ga je dala.
Konstatujem da su predstavnice
izvršile svoj zadatak.
Šalite se sa mnom. Videli ste sve što sam napisala!
Nisam imao utisak da ste
pratile odeljensko veće. - Napisala sam sve.
Luiz, očaran sam. Obavile ste
vaš posao prenošenja
informacija. Nastavljam sa poezijom.
Pošto smo shvatili pravilo, treba znati da brojim ispred suglasnika.
Gospodine, pitanje.
Koje?
Izgleda da ste me, na odeljenskom veću,
opet ponizili.
Još jedna primedba na poeziju.
Ne pričam o poeziji.
Vidim dobro da ne govoriš o poeziji.
Šta znači "ponizili ste me"?
Ne znam, ponizili ste me.
Neki su rekli da, ako nastaviš tako,
ja nisam bio zaista tog mišljenja,
ali profesori su rekli da ćeš, ako nastaviš tako,
imati neprijatnosti. Nije to rečeno da bi bio ponižen.
To je osveta. Profesori se svete, zbog čega?
Kakve to ima veze sa osvetom?
Kada govorite o problemima, to je iz osvete, da?
To nema veze sa osvetom. - Kako nema?
Uopšte! - Ima, ima.
Nismo na ulici.
Upozoravamo te. Nismo ovde
da se svetimo, već da uspostavimo disciplinu.
Shvataš razliku? - Ne.
Kada sudija osudi nekoga,
ne izriče mu kaznu da bi mu se osvetio,
nego da bi društvo funkcionisalo.
To je osveta! Vi me mrzite.
Zar imam da radim samo to, da se svetim?
Misliš da se budim sa rečima: - Osvetiću se?
U svakom slučaju, juče ste ga dobro uvredili! Baš te je uvredio!
Nisam. - Šta je rekao, Luiz?
Rekao je da si "ograničen",
zapisala sam, to me je šokiralo.
Ti si "ograničen". Šta? Ja ograničen?
Lepo, lepo.
Esmeralda i Luiza,
vi predstavljate učenike da bi razred prošao što bolje,
ili pravite frku između mene i učenika?
Vršimo našu dužnost.
Ozbiljno!
Kažemo šta se desilo.
Svakako.
Nisam imao taj utisak.
Kad ste se cerekale na veću,
bilo mi je muka od vas.
- Stvarno? - Nije bilo ni mesto ni vreme.
Nije bilo ozbiljno.
Da li se slažete? - Da.
To nije smetalo nikome.
Jeste, smetalo je. - Samo vama.
Smetalo mi je, i mislim da mogu slobodno da kažem
da je smetalo i drugima. - Nije.
Samo je vama smetalo.
Da. - Da.
Smejati se na odeljenskom veću, tako se ponašaju ženturače.
Ne znate šta pričate?
To je ozbiljno!
Ne postupa se tako sa učenicima!
Ne kaže se "postupati" nego "vređati".
Zar ste poludeli pa nas vređate da smo ženturače?
Kaže se "nazivati" ili "vređati".
Nazvao sam vas ženturačama ili uvredio, ali ne oboje u isto vreme.
Hajde, spasi čast!
Nisam rekao da ste ženturače,
ali, u jednom trenutku,
na odeljenskom veću, ponašale ste se kao ženturače.
Prestanite da zbunjujete ljude, rekli ste "ženturače".
Ne zbunjujem vas. Pravim nijanse.
Ne kaže se to devojčicama.
Ti ćeš da nam objasniš kako se priča sa njima...
ti koji vređaš sve redom.
Sveti se devojčicama!
Tvom nastupu u stilu: "Pomažem devojčicama kao džentlmen"
niko ne veruje.
Ne pričaj sa mnom kota!
Prestani da se obraćaš profama sa ti!
Govoriću ti "ti" ako hoću!
Ako nastaviš tako, imaćeš ozbiljnih problema.
Misliš da si jak?
Radi se o disciplini i poštovanju.
Prestani!
Prestani da praviš postiglu!
Smiri se! - Začepite svi!
Ne čini postiglu!
Pustite me! - Prestani!
Ne diraj me, udariću te.
Ne odgovaraj mu, samo to!
Ne diraj me! Začepite!
Gde ideš? Šta to radiš?
Idem!
Misliš da možeš tako otići sa mog časa?
To ne može!
Smiri se! - Pusti me!
Prestanite!
Pusti me! - A!
Gde ideš? - Pusti me, jebi se!
Svašta!
Jesi dobro?
Idiot...
Onda, šta da radimo?
Ne može se kalkulisati sa disciplinskom komisijom.
Puno je toga, pogledajte!
Počinje sa obraćanjem na ti,
zatim frka, jedna je povređena,
i na kraju napušta čas bez dozvole.
Od jednog incidenta nastalo je više.
Jedna stvar je vukla drugu,
povezale su se.
Slušajte,
mogu da preduzmem zaštitne mere,
s obzirom na ozbiljnost činjenica,
da Sulejmanu bude zabranjen pristup koledžu narednih 48 sati.
To nam ostavlja malo vremena
da donesemo odluku.
Ok.
Da uradimo tako?
Ali zato, treba da se vidimo sutra obavezno.
Možete da dođete sutra u moju kancelariju.
Do viđenja! - Do viđenja!
Fransoa!
Htela sam da o nečemu pričam sa tobom.
Kolaju glasine.
Glasine? - Da.
Došli su mi učenici i rekli
da si ih vređao na času.
Luiza i Esmeralda?
Rekle su mi
da si ih nazvao ženturačama,
da je tako započelo
sa Sulejmanom.
Kažu ti i ti veruješ u to?
Da, ne, došla sam kod tebe.
Nisi to naveo u svojoj izjavi...
Htela sam da znam. - Nisam naveo pa šta?
Jesi uradio to ili nisi? - Šta?
Nazva... Zdravo! -Zdravo!
Nazvao si ih ženturačama?
Da, ali to nema nikakve veze sa Sulejmanom.
Znam da nema nikakve veze.
Ali počinje da se širi.
Počinje da se prepričava. Htela sam
da te obavestim. - Hvala što si me obavestila.
Žalite se na mene glavnom prosvetnom savetniku?
Bravo, hvala! - Nema na čemu!
Mogli ste prvo razgovarati sa mnom.
Profe će čuti od savetnika, svejedno je.
To onda nije dijalog.
Svejedno je. - Apsolutno nije.
I šta očekujete?
Da budete kažnjeni kao i mi.
Da budem kažnjen? - Da.
Ti ćeš me kazniti? - Vi ste nas uvredili.
I šta imaš ti od toga ako ja budem kažnjen?
Mogu da kažem.
Da, to služi nečemu.
Šta znači prostitutka?
Nisam vas nazvao prostitutkama.
Da, za mene ženturača znači prostitutka.
Pf! - U pravu je.
To nije to. - Jeste!
Za mene nije.
A šta je? - Nije uopšte tako ozbiljno.
Devojka koja se glupo cereka.
Ženturača znači prostitutka, zar ne?
Svakako! - Ruga se!
Sulejman će biti izbačen?
Ne. -Ići će na disciplinsku? - Ne znam.
Moguće je. - Prestanite.
Prestanite da se derete pre odluke.
Zna se da je sve iskalkulisano.
Zašto to kažete? - Uvek je isto.
Stalno je isto.
Ti, ti nisi u poziciji da
pričaš o tome, ti si bila povređena.
Nije uradio namerno!
U torbi mu je bio neki metalni predmet.
Nevažno, izgubio je glavu i to je ozbiljno.
Gospodine,
svakom može da se desi da izgubi glava.
Može posle da se smiri.
Nije obavezno.
Ti si se smirio, zar ne? - Ne!
Od kad si ovde, smirio si se.
Ne, vi me ne poznajete.
Svi profesori kažu da se ponašaš savršeno
otkad si ovde. - Kako ste me umirili?
Nismo te umirili,
nego si ti shvatio disciplinski savet.
Ništa nisam shvatio ta vaša sranja.
Profesori su hteli, možda, da ti pomognu.
Ako Sulejman ode drugde, to je da mu se pomogne.
Profe koji isključuju učenike su šupci.
Bravo, ostaješ pri reči?
Šupci. - Ja upotrebim neku beznačajnu reč,
pobune se, a "šupak" ništa?
Baš me briga!
Šupci! - To je u redu?
Vi kažete "prostitutka", mi kažemo "šupak", to vam se ne sviđa, isto je!
Te dve reči nisu iste.
Ja sam profesor i ono što mogu da kažem ja, ne mogu učenici.
Inače se leti odavde! Razumeš?
Nemamo prava da kažemo?
Govorite sve vreme! Na šta se žalite?
Kad pričamo, vi nas ućutkujete.
Hajde, dosta je.
Čoveče! Zašto to radite...
Sačekajte. Oprostite.
Gospodine!
Gospodine? - Molim?
Sulejman će ići na disciplinsku?
Prestanite s tim!
Reklo bi se da to želite. To vas uzbuđuje.
Znate li šta će se dogoditi ako bude izbačen?
Ići će u drugi koledž.
Neće.
Hoće, učenici moraju obavezno da se negde upišu.
To će se desiti.
Poznajete njegovog oca?
Video sam ga jedanput, dvaput.
Ne, ne poznajete ga.
Ako Sulejman bude isključen, ide pravo u svoju rupu.
Prestani da izmišljaš!
Deportovaće ga u Mali.
Dobili bi svi kad se ne bi pričale priče.
Ne brini se!
Zabranjeno je pušenje gospodine.
Znam, ali nema nikoga.
Otišao si predaleko sa klincima.
Svi prave gluposti.
To ne objašnjava Sulejmanov potez.
Tačno.
Videla sam Kumbu krvavog lica.
Neprihvatljivo je to što je uradio.
Jasno.
Krvavo lice...
Nehotice je dobila udarac ruksakom.
Krv je tekla iz arkade.
Nije da nije ništa.
Ne razbijaj glavu. Video si kako pričaju sa nama.
Sulejman će ići na disciplinsku
i biće isključen, eto.
A i ne mora. - To je logično.
Pričajmo otvoreno.
Koliko je bilo disciplinskih prošle godine?
Najmanje 12.
Nije toliko.
Jeste, moguće je.
Sigurno! Ja sam u komisiji, bio sam na njima.
Prosečno 2 mesečno. I svakoga puta bilo je isključenje.
To je mesto za debatu.
Tačno je da je bilo 12 isključenja.
Bilo je to možda jedino rešenje.
12 od 12, ipak se može pomisliti
da diskusija nije bila ozbiljna.
12 od 12, to znači da je,
kad učenik dođe na komisiju, već kasno.
Ili je bilo opravdano.
Slažem se da su se stvari desile pre.
Ali posle, šta se dešava?
Šta se očekuje od disciplinske?
Ima etapa pre.
Postoji predisciplinska,
informišu se roditelji, obaveste deca.
Ovde to nismo radili. - Nemamo vremena.
Malo toga radimo.
Zato što imamo na raspolaganju poslednju kaznu
koja nam dozvoljava da preskočimo sredinu.
Preskočiti te faze,
jednostavno isključiti...
to je poricanje svega što bi pokušali prethodno.
To bi omogućilo Sulejmanu da objasni ono što je učinio.
Na disciplinskoj se ne izraze,
strah ih je, paralisani su.
Tačno.
Rezimiram.
Sulejman će ići na disciplinsku, biće isključen.
Možda će se ponovo naći u svojoj selendri.
Ma šta pričaš? Izmišljaš?
Uopšte.
Imam podatak od učenika koji ga poznaju bolje od nas,
koji poznaju njegovog oca, odnosno tu vrstu ljudi spremnih da ga vrate u Mali
nakon nečeg ovakvog.
Šta sve preti učeniku
nikad ne možemo da sagledamo do kraja.
Ali to nisu uvek samo prazne reči.
Mnogi provode svoje vreme suprotstavljajući se
pretnji. To nije stvar na koju treba da se obazireš.
Kada bi bio i najmanji rizik da disciplinski postupak vodi
povratku u selendru, nisam siguran da bih preuzeo taj rizik.
Isto kao kada se okleva
sa izricanjem sankcija ili sa kažnjavanjem deteta
zato što se zna da, kad se učenik jednom vrati odakle je došao,
vrata su mu zatvorena, više nije u koledžu,
hvata maglu,
roditelji ga tuku.
Ne treba da prestanemo da ih kažnjavamo
kada pređu granicu.
Posledice
te se ne tiču!
To nikad nemam na umu.
Znam da kazna može dovesti do takvih posledica,
ali ja pokrijem lice.
Razumem.
Ako nemaš to na umu, ne činiš ništa.
Ima nasilje, povratak u rupu.
Moraš na to računati, ali...
Nema više božićnih poklona...
Da.
Postoji pitanje principa,
ne treba mešati sve uloge.
Ne možemo zameniti roditelje.
Ako vratim film unazad,
sve to daje čudan lanac. Prvo kazne,
zato što Sulejman pravi glupost, razgovaramo.
Iz kazne u kaznu, stižemo da komisije,
koja povlači ne znam šta.
Malo-pomalo stvari izmaknu kontroli.
Predstavljeno iz tog ugla
stvarno je šokantno.
Osim ako ovo nije koledž koji će izbaciti Sulejmana.
Tako biće još sa nama.
Fransoa, nisam očekivao da ću vas tako brzo videti.
Onda, jeste li doneli odluku?
Imam utisak da nemam izbora.
Pričao sam sa Žili.
Izgleda da ste imali prepirku sa učenicima,
sa dve devojčice iz razreda.
Da, sa predstavnicima razreda, to je bilo malo pre, dakle nema...
Da li ste ih nazvali prostitutkama?
Šta imam da kažem na to? Da.
To malo komplikuje situaciju, ali ne menja problem.
Samo navedite to u vašoj izjavi.
Neću da na disciplinskoj to bude iskorišteno protiv nas.
Ne vredi da se krije, bolje je da se napiše.
Razumem.
Ostavljam vas da pregledate ono što ste napisali
da bi mogli pokrenuti proceduru.
Dakle, dodaću tačno...
Ali ne ulazite u detalje.
Da uradimo tako?
Ok.
Vi ćete voditi zapisnik. - Dobro.
Sešćemo ovde.
Dobar dan. - Dobar dan.
Dobar dan gospodine.
Sedite! - Hvala.
Karl je pokušao da ga urazumi, ali Sulejman se oslobodio.
Njegov ruksak je udario Kumbu po licu.
Izvređao je sve i zalupio vrata.
Nisam ga pratio jer je trabalo da se pobrinem za Kumbu
iz čije arkade je obilno tekla krv.
Evo događaja koji je doveo Sulejmana pred disciplinsku komisiju.
To ne znači da je Sulejman loš dečak.
Ne pokušavamo da kažemo to.
Događa se da ponekad učenik,
svojim svesnim ili nesvesnim ponašanjem,
stvori atmosferu nepovoljnu za rad
i sprečava tako napredovanje razreda.
Razumete li, gospođo, šta kažem?
Da. - Vrlo dobro.
Ako mogu sebi da dozvolim,
mesecima već,
imali smo znake koji su nas morali upozoriti.
Mogli smo reagovati ranije.
Ovako smo pred poprilično nasilnim
incidentom.
To je neprihvatljivo.
Hteo bih znati, Sulejmane, da li si svestan toga?
Ne kažemo da si svesno nasilan.
Problem je u tome što ne kontrolišeš ni šta kažeš
ni šta radiš.
Sulejmane, voleli bismo da te čujemo.
Ovde si da nam izneseš svoje viđenje događaja.
Baš me briga, nemam šta da kažem. Uradite.
Uradite šta hoćete.
Oprostite.
Gospodo i gospođe...
Možeš li prevoditi?
Kaže da sam dobar dečak...
Radim zadatke.
Pomažem stalno braći i sestrama u poslu.
Perem sudove kod kuće i pomažem joj kad imam vremena.
Ne sumnjamo da je Sulejman dobar sin.
Vratimo se
na njegovo školovanje.
Mogli bismo da usredsredimo raspravu na činjenice.
I prvo, hteo bih da vam kažem
da smo začuđeni da profesor, koji je upleten u događaje,
učestvuje u većanju.
To nam izgleda potpuno nenormalno.
Čudno je da neko bude i sudija i sudionik.
Podsećam vas
da je gospodin Maren izabran na upravnom veću.
On je predstavnik nastavnika.
Uostalom, mislim da incident, koji se desio
na času gospodina Marena,
ne upliće direktno profesora.
Ali ovde gde se opisuje incident,
napravljena je aluzija na malo grube reči
koje je uputio profesor.
Nazvali ste ženturačama
predstavnike. To mi izgleda uvredljivo.
Izgovorio sam reči,
ali one se uopšte nisu ticale Sulejmana.
Iskoristio je tu malo grubu razmenu reči
sa učenicima
kao izgovor da pokaže svoje loše raspoloženje.
Pokušao je da ih brani.
To treba da se uzme u obzir u raspravi.
Oprostite, apsolutno ništa
ne može opravdati obraćanje profesoru sa ti,
vređanje svih i napuštanje časa bez dozvole.
Sulejmane, imaš ti nešto da kažeš?
Šta mogu da kažem?
Gospodo i gospođe...
Sulejmane?
Šta kaže tvoja mama? - Isto.
Oprostite.
Da?
Sulejmane?
Ona vam se izvinjava u moje ime.
Možete da uđete.
Gospođo, komisija je većala
i izjasnila se za definitivno isključenje Sulejmana iz ustanove.
Dobićete preporučenu poštu
i imaćete 8 dana da se žalite.
Učinićemo sve da Sulejman bude, što je moguće brže, ponovo upisan u školu.
Do viđenja gospodo.
Do viđenja gospođo.
Sulejmane, doći ćeš kod mene pre kraja nedelje.
A...
proporcionalnost iz matiša.
Jesi li naučila ove godine proporcionalnost iz matiša?
Ja sam voleo nauku o životu i zemlji. - Ne pitam te to, već šta si zapamtio.
Ako si nešto voleo, onda si i zapamtio.
Šta si zapamtio?
Sve o postanku vulkana, zemljotresima,
pločama... - Pločama?
Fenomene istosmernosti, razilaženja,
udaljavanja zemljanih ploča.
Bilo je uzbudljivo. - To ti je interesantno?
Da. - Vrlo dobro.
Iz matiša, trigonometriju,
Pitagorinu teoremu, Talesovu teoremu.
Odmah te prekidam.
Nećeš proći samo sa uobraženom tvrdnjom
da poznaješ teoremu. Navedi je!
Aj, aj, aj.
Eh...
Ako kod trougla
dve, dve... dve strane
su jednake
Ako koren na kvadrat...
Ako je kvadrat dve strane jednak kvadratu,
kvadratu nad hipotenuzom,
trougao, on je pravougaon.
Skoro da je tako.
Ne "skoro", tako je.
Dobro. Ako ti kažeš, verujem ti.
Iz istorije i geografije naučila sam trougao trgovine.
Brodovi polaze iz Evrope sa manufakturnim proizvodima,
koji se prevoze u Afriku, menjaju za ljude koji postaju robove,
koje vode u Ameriku da rade.
Oni povrate zarađeni novac koji vraćaju u Evropu.
To je trougao trgovine?
Hemija.
Šta u hemiji?
Sagorevanje.
Šta je to?
Otopina sa Felingovom otopinom i glukozom.
Šta to daje?
Zagrejete sve u epruveti
i promeni boju.
Zašto je potrebno da se to zna? - Zašto?
Ne znam. Zašto se uči ako nije potrebno?
Reprodukcija.
Šta si naučio o razmnožavanju ljudi?
Ljudi...
Postoji sperma
koja ide u jajnu ćeliju.
Zatim se čeka 9 meseci.
Posle, radi se ekografija. Posle, izlazi.
Ko izlazi? Sperma?
Ne, beba.
Ljudsko biće koje je unutra.
Kumba? - Ja?
Da... To ti je ime? - Da.
Iz muzičkog, naučila sam da sviram alt flautu.
I iz španskog.
Flautu na španskom?
Ne, ali...ne to.
Na muzičkom sam naučila alt flautu. - Dobro.
A naučila sam i španski. - Dobro.
Možeš li da kažeš nešto na španskom?
"Llegan las
vacasio... vacanciones."
Šta znači? - Uskoro će raspust.
Ja nisam ništa naučila.
Ne može se provesti 9 meseci u školi, a da se ništa ne nauči.
Može, nisam ništa naučila.
Izvukla si neke stvari iz knjiga.
Ništa nisu vaše knjige. - Kako?
Bezvredne su.
A ima li knjiga koje bi pročitala za sebe?
Knjige koje ja čitam?
Da. Ima "Republika".
Knjiga "Republika".
Platonova "Republika"?
Da. - Pročitala si je?
Otkud ti to?
Moja starija sestra je imala.
Studira filozofiju? - Ne, prava.
Ispričaj nam, kakva je to knjiga?
Ima neki momak, kako se zove?
Sokrat.
Da, Sokrat.
Prilazi ljudima na ulici i kaže im:
Jesi li siguran da misliš ono što misliš?
Jesi li siguran da radiš ono što radiš?
Nakon toga, ljudi znaju bolje gde su.
Oni sebi postavljaju pitanja.
On je moćan.
Koja pitanja? O čemu?
O svemu.
O ljubavi, religiji, Bogu, ljudima, svemu.
Jako dobro što si pročitala to. - Znam.
To nije knjiga za ženturaču.
Čekajte! Samo da vam podelim autoportrete.
Jedan po jedan. Kad ga dobijete, možete ići.
Gospodine, šta je to?
Gospodine, ljubazno od vas što ste nam ovo napravili.
Šta je ovo?
To su autoportreti koje ste napisali,
sa slikom razreda. Lep raspust.
I tebi Eva.
Ti nemaš? - Do viđenja.
Zašto ste stavili ovo ovde? - Lep si.
Stanite! - Pogledaj, ti si kao šef.
Da, baš je dobro.
Do viđenja gospodine. - Do viđenja.
Lep raspust. - Hvala, i vama.
Gospodine? - Da?
Šta je bilo?
Ja nisam ništa naučila.
Zašto to kažeš? Nije tačno.
Maločas, svi su rekli
da su naučili našto.
Ja, u odnosu na njih, nisam ništa naučila.
Da, ali ti...
Nije istina, naučila si toliko stvari.
Maločas, svi su tražili.
Nije lako da se setimo odmah
šta smo naučili.
Ali ja ne razumem.
Šta ne razumeš?
Ne razumem ono što radimo.
Na francuskom?
Ni na jednom času.
Ne možeš da kažeš da ne razumeš ništa ni iz jednog predmeta?
Nije tačno, to...
Neću da idem dalje u stručnu.
Nema ni govora.
Prelaziš u I razred srednje.
Imaš dovoljno vremena da razmisliš o izboru.
Nije sigurno da ideš u stručnu.
Zavisi od tvojih rezultata sledeće godine.
Ali neću.